FIRMASKJEMAER
Ekkelt...
- Frances... - Hei!
Takk for invitasjonen.
Jeg tenkte at det ville vært fint å snakke forretninger her.
Takk for hjelpen med rekrutteringen. Du skal få møte Emmett Schabb.
- Han sitter i styret vårt. - Jeg vet hvem Emmett Schabb er.
Vi arrangerer noen hvert år. Det er mye arbeid.
Derfor må arrangørene våre være de beste. Vi betaler deretter.
Ja visst... Jeg elsker det Lucian Freud-maleriet.
Det er det eneste selvportrettet han lot barna være med på.
Og så malte han dem i hjørnet som en slags spøk.
- Helt riktig. Du har øye for kunst. - Takk.
Vi trenger en sosial person med et godt kontaktnettverk.
Dere trenger investorer og PR-folk. Jeg kjenner mange sånne.
Vi vil at sjefene våre kan kunst. En som deg ville ha vært perfekt.
Vi må ansette noen innen to måneder. Jeg kan treffe kandidatene først.
- Så kan Emmett... - Jeg vil bli vurdert.
- Unnskyld? - Jeg vil ikke virke påtrengende...
...men jeg ville være kjempeflink til denne jobben.
Karrieren min bygger på kontakter, -
-og kunst er virkelig min lidenskap.
- Jeg skal åpne et galleri i Hastings. - Jaså?
- Jobber du ikke heltid i firmaet? - Jo.
Men sjefsrekruttering er ikke egentlig min lidenskap.
Hvis det ikke låter altfor sprøtt, ville jeg virkelig ønske-
-å bli vurdert som kandidat.
Jeg lover å finne de beste å konkurrere mot.
Det er virkelig sprøtt, men jeg liker forslaget.
Send meg CV-en din. Ha meg unnskyldt.
Herregud...
- Jeg tror at jeg er ren nå, Diane. - Det tror ikke jeg.
- Denne, da? Den er skitten. - Ja.
Det holder. Den er ren nok.
Den er fortsatt skitten...
At du har tatt hånd om meg, har fått meg til å tenke.
Jaså?
Du ville bli en fantastisk mor.
- Hva? - Du er så omsorgsfull.
Ja, men dette er annerledes. Du er jo en voksen mann.
Jeg tok deg nettopp på kuken. Sånn tar man ikke hånd om barn.
Du har jo alltid ønsket å adoptere.
Vi burde kanskje tenke på det. Dette kan være rett tidspunkt.
Ja, men vi har det jo bra, bare du og jeg.
Du sa at alle adopterte barn har føtalt alkoholsyndrom, -
-og at asiatiske barn blir gothere.
Mye har skjedd siden da. Jeg har forandret meg.
Etter opplevelsen som jeg hadde, ser man klarere på ting.
- Man får perspektiv. - Selvsagt.
- Men jeg tar jo hånd om deg... - Jeg har det bra.
Du kan bruke energien på å ta hånd om en baby isteden.
En liten, lubben baby...
- Helvete... - Hva syns du?
- Tuller du med meg? - Hva er det?
Herregud. Takk! Ja...
- Hva har skjedd? - Takk. Ha det!
Fortell nå. Hva er det?
Det er ikke offisielt ennå, men de har et tilbud til meg.
- Ja! Fantastisk! Gratulerer! - Takk.
Jeg får endelig jobbe med det som jeg vil jobbe med.
Noe som faktisk er moro.
Jeg skal ikke feire ennå, men det lover godt, eller hva?
Er det Robert? Robert...
Er det en kirke? Skal han få bilen vasket...?
Han ser ut til å ha kommet ut derfra og snakker med prestefyren...
Se på klærne. De er ikke fæle. Hva er det som skjer?
Jeg vet ikke. Robert går aldri i kirken.
Og han har med seg barna. Hvorfor gråter de ikke?
- Nå går han. - Kanskje de skal til en annen kirke.
- Hallo? - Hei.
Hvordan står det til med deg i dag?
Jeg ville bare sjekke hvordan barna har det.
Høre om dere har gjort noe spesielt i dag...
Alle dager med dem er spesielle.
Vi begynte med å spise frokost på en meksikansk kafé.
Så dro vi på sightseeing og gikk i kirken.
- Gikk hvor? - I kirken.
Vi møtte en FBI-agent, Jim. Nå skyter vi pil og bue.
- Når begynte du å... - Vent. Fortell om blinkskuddet ditt.
- Fortell om blinkskuddet. - Jeg traff blink nesten to ganger.
- Det er vanskeligere enn det ser ut. - Så fint.
Man holder instinktivt pusten når man skyter, men knepet er å puste.
Ja, akkurat som indianerne!
Det låter kult. Hvorfor var dere i kirken i dag?
Var det en barnekonsert eller loppemarked eller noe?
Nei, pastor Mike velsignet oss bare.
- Velsignet dere? - Ja, det var ganske gøy.
Går pappa ofte dit...? Er han stamgjest i kirken?
Pent!
- Jeg må legge på. - Tom...
Pastor Mike? Hva faen?
Bra! Hvis du alltid skyter sånn, kan du være med i OL.
Se, Tom! Hun traff det blå, rett utenfor det røde.
Det var enestående, Lila. Du er som Ted Nugent.
- Kunne du drepe? - Ja, kanskje.
Jeg traff blink seks ganger da vi skjøt på skolen.
Du utmerker deg i noe. Det er rått! Hva er du best i på skolen, gutt?
Jeg fikk høyeste karakter på oppgaven om ikke-giftige slanger.
Utrolig! Jeg er så stolt av dere.
Får jeg klemme dere selv om det ikke er kult?
Er alt i orden, pappa?
Jeg har det superbra! Hva med varm milkshake?
Ja!
Milkshake-bjørnen.
- Hallo? - Her inne!
- Hva gjør dere? - Se. Hun soler seg.
Nei, nei, nei.
- Hun er ikke giftig. - Det hjelper ikke. Ta den tilbake.
Hun var så trist i butikken. Buret var så lite.
- Og vennen hennes var død. - Jeg beklager, men...
- Hun kan bo hos pappa. - Nei, hun bør bo her hos barna.
Da lærer de å ta hånd om henne.
Når hun begynner å skifte skinn, trenger hun kanskje litt hjelp.
Du kan ikke ta beslutninger som påvirker oss alle.
Vet du hva som kreves for å ta hånd om en slange?
- Vi har fått en brosjyre... - Jeg spør ikke deg, men Tom.
Man gir den mat og vann og sørger for at den ikke rømmer.
Nei, dette er en lite gjennomtenkt, ugjennomførbar plan.
Jeg har allerede planer for dette rommet.
De planene omfattet ikke å gjøre det om til en slangegrop.
- Ja, du har flyttet kontoret mitt. - Tom, ikke gå. Vi krangler ikke.
Jeg er ikke sint på deg.
Jeg skal bare hente sakene mine så jeg kan dra hjem til Kevin.
Hvilke minner... Hva skal du gjøre med rommet?
Hvis vi skal være medforeldre eller hva vi skal kalle det, -
-må vi ta sånne avgjørelser sammen.
- Ok? - Du har rett.
Jeg skal hente alle bøkene mine som jeg har på lager, -
-og gjøre dette til et leserom.
Leserom? Fantastisk! Det høres kjempekoselig ut.
- Skal du ha en åpen peis? - Hva er det med deg?
- Hva mener du? - Du har vært så snål i det siste.
Mener du "glad"?
Jeg vet ikke. Du er bare... Jeg vet ikke.
Du smiler hele tiden. Det sies at du går i dress.
- Og du går i kirken. - Hemmeligheten min er avslørt.
Jeg trodde aldri at jeg skulle ta denne veien.
Da jeg hadde flyttet fra deg og barna, var jeg ensom-
- og ville ha noen å prate med, så jeg vendte meg til Han der oppe.
- Som i Gud? - Ja. Han har vært en god venn.
Jeg smiler fordi jeg føler meg glad.
- Du, da? Hvordan har Frances det? - Vil du virkelig vite det?
Jeg har fått et veldig bra jobbtilbud av Sotheby's.
- Er det sant? - Ja, så jeg er også glad.
- Fantastisk. Det gleder meg. - Hvorfor det?
Fordi jeg vil at du skal være like lykkelig som meg.
Vi har skapt mange fine minner her, og vi har hatt fine år sammen.
Se på oss nå. Det går jo så bra.
Ja. Ok...
- Slangen må ut. - Sov på det.
Ikke bokstavelig, da biter hun deg i baken...
Skal vi ta hverandre i hendene? Som vennlige medforeldre.
Bra. Vi fikk snakket ut. Det er kult.
- Vi ses senere, unger! - Ha det, pappa!
Jeg tar med meg musene i morgen.
De er dypfryste, små slangesnacks. God natt!
Han er så... glad, helt plutselig.
- Han håndterer alt så bra. - Det kan være et triks.
- For å kødde med meg? - Ja, og det ser ut til å fungere.
Han lurer meg ikke, og jeg liker ikke å innrømme det, -
- men jeg er ikke glad for at han er glad.
Det er ganske normalt. Mange av pasientene mine...
- Hei. - Hei sann...
- Riley. Jeg er Coles kjæreste. - Hei. Jeg heter Frances.
- Hyggelig å hilse på deg. - I like måte.
- Hun virker hyggelig. - Hun er ei tøyte.
Ser du hvordan hun går rundt og gnir inn duften sin overalt?
Hun er så tørst fordi hun har knullet så hardt.
- Herregud... - Jeg vil snakke om deg i dag.
Kan vi fokusere på den nye jobben? Ordnet det seg med pengene?
Det er ufint å snakke om penger, men lønnen er høy...
Det er flott. Du har fått en jobb som du faktisk liker-
- og lønnsøkning, minus Roberts halvdel.
- Det kommer til å gå bra. - Ja... Vent litt. Hva sa du?
- Jeg sa at det er godt betalt... - "Minus Roberts halvdel"?
Dere er ikke skilt ennå, så hvis du tar jobben, -
- blir det en del av Roberts levestandard.
- Nei, det stemmer nok ikke. - Husker du ikke Julie Reddick?
Coles' venns mor hvis yogabuksefirma-
- ble børsnotert to uker før hun sparket ut mannen?
Han trenger aldri å jobbe igjen, og han likte ikke engang yogabukser!
Robert ville aldri gjøre det, ikke nå.
- Har du fortalt ham om jobben? - Ja.
- Hvordan reagerte han? - Han virket...
...veldig glad.
Det ville du også være hvis du fikk penger for å ikke gjøre noe.
Jeg må gå.
Det er vel ikke sånn, Max?
Det virker ikke rettferdig at jeg skal straffes...
- ...for at jeg er hovedforsørger. - Ro deg ned.
Og skal han tjene på at jeg får en høyere lønn?
Ja, han kan hevde at din inntekt regnes som felles aktiva-
- og ligger til grunn for hans levestandard-
- uansett når dere ble separert. Det skjer. Et øyeblikk...
Jeg skal bare finne en penn.
- Max? - Elskede, har du tatt pennen min?
Trenger du en penn nå?
- Ikke den! - Max... Jøsses.
- Det er jo den du liker! - Max...
Jeg håpet at vi kunne utsette ansettelsesdatoen en viss tid.
- Utsette den? - Det er vanlig ved graviditet.
Det er ren rutine.
- Er du... gravid? - Nei, det ville ha vært et mirakel.
- Syk? - Nei, alt er som det skal.
Det er noen økonomiske følger på grunn av eksmannen min.
Min kommende eksmann. Derav utsettelsen.
- Jeg skjønner. - Er du skilt?
- Nei, kona mi har gått bort. - Jeg beklager.
Ha tålmodighet, for det er litt kaotisk akkurat nå.
Men i et nøtteskall så er det en stor fordel.
Jeg jobber gjerne for dere uten lønn i seks måneder.
Dere får alt: kontaktene mine, ferdighetene og kunstlidenskapen.
Så ville jeg begynne offisielt etter utsettelsesperioden.
Det høres ikke så verst ut, hva?
Vi pleier ikke å la ansatte arbeide uten lønn.
Jeg var redd for det, siden du er en mann med moral.
Men ifølge punkt fem...
Neste side...
Jeg har ikke brillene mine.
Men punkt fem omtaler dette.
I et slikt tilfelle kan dere gi meg en bonus i slutten av året-
-som oppgjør for de seks månedene.
Eller ikke... Du har kanskje noen ideer vi kan vurdere?
- Bare tenk på saken. - Frances?
- Hva gjør du her? - Jeg kom for å se deg.
Jeg ville diskutere planene som jeg mailet deg om.
Jeg tror at vi alle ville tjene på det.
- Du kunne bare ha ringt. - Ja, men dette er noe ukonvensjonelt.
Ansikt til ansikt... Vi kan diskutere reaksjonene deres.
- Dette går vi absolutt ikke med på. - Nei. Det er ikke rimelig.
Ok, det forandrer ikke noe.
Jeg tester bare noen ideer, som man pleier å gjøre.
- Vil du følge meg ut, Courtney? - Jeg er litt opptatt.
Selvsagt! Jeg ser frem til å fortsette dialogen.
Snakkes vi på mandag, da?
- Ja visst. - Greit. Ha det.
En bikube, jøsses.
Får jeg dele det med gruppen?
- Selvsagt. - Takk, broder Jim.
Jeg verdsetter virkelig fellesskapet her.
- Du er allerede som en i familien. - Takk, Mag.
Hvordan har du det i disse dystre tidene?
Mye handler om min kommende ekskone. Hun går sin egen vei.
Sin egen "vei til Damaskus".
Jeg prøver virkelig å ønske henne alt godt, -
-men det er veldig vanskelig.
Særlig med tanke på at hun skilte beina for en annen.
Unnskyld, damer. Det låter frekt, men det er sant.
Det var med en kunstprofessor, en fransk jævel.
Han rengjorde børsten sin veldig nøye der inne.
Ja... Men jeg har noe til ham...
- Hallo? - Hei, Courtney. Det er Frances.
- Jaså... Hei. - Hei.
Jeg beklager alt rotet i går.
Uansett...
Jeg ville bare si det til deg først.
Jeg kommer til å takke nei til jobben.
Jaha.
Det er ikke riktig tidspunkt som du kanskje har forstått.
Ja, det var synd.
Ja... Det syns jeg også.
Men jeg kommer til å presentere mange gode kandidater for dere.
Det trengs ikke. Vi kommer til å bruke et annet firma.
Det blir ikke like rotete. En ny start.
Selvsagt. Ny start...
Ja. Vi ses, da.
Ja, og vi kan vel treffes en gang...
De fleste av Eakins nakenportretter var av menn, -
- men jeg syns at kvinnene var enda mer fengslende.
Legg merke til det hyperrealistiske venusberget og de tunge brystene.
De triste uttrykkene er atypisk for periodens nakenportretter.
Fanger Eakins virkeligheten?
Eller prøver han å lure oss?
Da åpner vi for diskusjon.
Ja, mannen der bak?
Kunstneren så kanskje ikke på kvinner som mennesker.
Kanskje var de ikke mer-
-enn objet de pervers dyrisk begjær.
Den er en uvanlig tolkning. Noen andre?
Kanskje han bare anså dem som redskaper.
Redskaper å gjøre som han vil med-
- og så kvitte seg med dem, slik som en franskmann gjør.
Det var interessante observasjoner.
Takk, men Eakins var ikke fransk.
Kan alle lese "Wood" til neste gang?
Lever inn skjemaene til assistentene. Takk skal dere ha.
- Bonjour, Julian. - Pokker.
- Hvem er du? - Robert DuFresne.
Du knullet kona mi. Frances DuFresne.
Jeg er ikke fransk.
Julian...
Jeg har noe til deg.
Du vet nok hva du bør gjøre.
Hva skal jeg gjøre med denne? Jeg vil ikke ha den...
Jeg skal hjelpe deg. Legg den her ved siden av puddingen din.
Julian...
Jeg tilgir deg.
Du er tilgitt!
- Ha en fin dag. - Greit. Det skal jeg.
Tom!
- Ledningen er ikke lang nok. - Ta en skjøteledning. På kjøkkenet!
Tekst: Nina Flesvik www.sdimedia.com